PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
Terrace House je show se šesti cizinci, kteří žijí společně
a my sledujeme jejich chování.
Připravili jsme krásný dům a auta.
- Neexistuje žádný scénář. - Ano.
Minulý týden jsme přivítali nejnovější členku,
Hanu Kimuraovou.
Už od 18 let jsem se soustředila na wrestling
a dokonce i předtím.
Podařilo se mi dostat se do týmu Stardom.
A celý den jsem obklopená ženami.
Nemám moc příležitostí někoho poznat.
Chtěla bych tu zažít krásný vztah.
Její maminka byla také zápasnice.
A významná wrestlerka.
- Ty víš, kdo to je? - Ano, našla jsem si to.
KYOKO KIMURAOVÁ BÝVALÁ ZÁPASNICE
Bývala brutální. Objevila se i v zápasech death match.
Jmenuje se Kyoko. Ve světe wrestlingu je známá.
Hana podědila její povahu a možná ji taky uvidíme.
- Nejspíš ano. - Jednou
nám možná ukáže svou kuráž.
- Přesně. - To se může stát.
Kdo je tady zamilovaný?
Neřekl, kdo to je. Zajímá mě to.
- Nejspíš to bude Emika. - Pravděpodobně.
- Mám tušení. - Na rande na pláži si rozuměli.
Peppe si musí myslet, že má šanci.
Ona je v tomhle přeborník.
- Chápu tě. - Myslím, že se mu líbí.
Umí na sebe upoutat pozornost.
Je to její superschopnost.
Zejména způsob, jak hledá parťáky na pití.
- To je legendární. - Je fakt dobrá.
- Znovu jsem se na to díval. - Ano?
- Dnes nepiješ? - Ne, dnes ne.
Dáme si pivo.
Viděl jsem to jednou a pak ještě párkrát.
- Dostalo tě to. - Nemohl odolat.
- Musel jsi. - Je to neodolatelné gesto.
- Že? - Kdo by odolal?
A Ryo se vrátil domů ze soustředění.
A konečně se setkali s Hanou.
- Hana nedokázala nic skrýt. - To bylo...
- Měla v očích srdíčka. - Byla rozkošná.
Jsem doma.
- Ahoj, já jsem Ryo Tawatari. - Ráda tě poznávám.
- Hana Kimuraová. - Ahoj.
- Těší mě. - Těší mě.
- Láska na první pohled. - Doslova!
- Ano. - Nicméně...
Je tu jistý přírodní živel,
který nedokáže nečinně sedět, když zahlédne vzplanutí dvou lidí.
- Přesně. - Ano.
Já můžu až do oběda.
- Zítra? - Jo. Půjdeme někam?
Tak jo.
Neztrácí čas.
„Možná budeme sokyně a já střílím první.“
Hned po tom odešla s Ryem pro cukety na obličejové masky.
- Šli spolu do obchodu. - Přesně tak.
Symbol „cukety“ je příznačný...
- Myslíš na to, na co já? - Je sugestivní.
- Sugestivní zelenina. - Prosím?
To jsi řekl?
Cuketa je tak...
Máme zeleninu obyčejnou, bio a pak
- sugestivní? - Přesně tak.
Chováš se jako evropský teenager.
Ryo chce přijít na její zápas.
- To je pravda. - Ano.
Říkala si: „Já to nezvládnu...“
Asi to bude brutální zápas.
- Nejspíš ano. - Nevím, co od toho čekat.
- Bude se hodně křičet. - Myslíš?
- Takový je ženský wrestling, ne? - Ano.
Je jedno, jestli jsi padouch nebo hrdina,
všichni se v boji chovají přirozeně.
Bude se hodně klít.
- A nadávat. - Opravdu?
- To nahání strach. - Ale ne.
- Změna v jejím chování... - Ale co když se mu to bude líbit?
To se může stát.
- Je to možné. - Snad.
- Bylo by to nejlepší. - Doufám.
- On je taky sportovec. - Pravda.
Možná dovede lépe ocenit její kondici.
Máš pravdu.
21. TÝDEN
Nikdo to nechcete zkusit?
Jen si to takhle vetři.
PŘÍLIŠ PLACHÁ DÍVKA
- Můžu to taky zkusit? - Jistě. Prosím.
- Co to dělá? - Potřebuji zrcadlo.
Já vlastně nevím.
Prostě jsem to vzala.
Podívej. A pak...
Vidíš?
Chápu.
- To je povědomé. - Jo, ale...
Jak...
Nemusíme si lehnout?
Jinak si zlomíme vaz.
Není to pohodlné.
Páni.
- Ahoj, Peppe. - Halloween.
- Halloween? - Halloweenská párty.
- Chci to taky zkusit. - Prosím.
- Ahoj, jsem doma. - Vítej doma!
- Kdo je to? - Co...
- Co se to tu děje? - Rituál.
- Co? - Kdo je to? Nová spolubydlící?
Pleťové masky.
- To je nováček? - Tohle je rituál.
- Vítej doma. - Chceš to zkusit, Emiko?
- Ostříhala sis vlasy? - Jen ofinu.
- Máš kratší vlasy. - Ale dnes to nevypadá dobře.
- Ty se ani nedíváš! - Máš pravdu, nevidím.
Obarvila sis vlasy, viď?
- Nabarvila sis je? - Vidíš mě?
- To je super. - Měli jsme je udělat tenčí.
Když jsou moc silné, tak padají.
Tenčí lépe drží.
- Může za to Haruka. - Proč to říkáš?
Je to tvoje chyba.
Co je to?
- Polévka miso? Dám si. - Uvařili jste polévku miso?
Emiko, už jsi měla večeři?
- Ještě ne. - Tak si klidně dej.
- To si určitě dám. - Udělala jsem ji s Rukou.
- Dělali jste ojakodon? Super. - Jo.
V kolik hodin se to v neděli koná?
Začínáme v poledne.
- Jeden na jednoho nebo páry? - Jeden na jednoho.
Probíhá liga jednotlivců.
- Po celé léto. - Prima.
Kdy jsi začala s wrestlingem?
V osmnácti letech.
Teď je to můj čtvrtý rok.
Začala jsi hned po střední?
Já jsem střední nedokončila.
- Místo toho jsi začala zápasit. - Jo.
Předtím jsem se chtěla stát tanečnicí.
- Dělala jsi hip-hop, že? - Tancuji celý svůj život.
Ale tehdy
jsem si říkala, že živit se tancováním
by nebyla zábava.
Zjistila jsem, že koníčky se živit nemůžu.
Aha.
Ze začátku jsem wrestling neměla moc ráda.
Ale pak jsem si ho oblíbila.
To je zajímavé.
Nicméně nezapadám do tradičních škatulek.
A co ty, Haruko?
Ty jsi herečka?
U minulé agentury jsem toho odehrála víc.
Ale teď...
dělám spoustu věcí.
Upřímně, koníčky jsou pro mě teď důležitější.
- Myslíš třeba golf? - Jo.
Pracuji, abych se koníčkům mohla věnovat.
Chápu.
- Kvůli tomu vydělávám. - Jasně.
Líbí se mi, jak vážné věci řešíme, když vypadáme takhle.
- Já? - Jo.
Moudrá slova od bledé tváře.
- Všichni jsme teď bledí. - Všichni...
Stalo se poslední dobou něco zajímavého?
Nic, protože jsi tu nebyl.
To byla nejlepší odpověď všech dob.
- Hurá, kompliment. - Co bys ráda?
- Za odměnu? - Tak počkej.
Něco dobrého?
- Chci nejlepší japonské barbecue. - Dobrá.
No, Ryo...
- proč jsi se sem přestěhoval? - Do Terrace House?
Předběhla jsi mě s tou otázkou.
Ještě jste o tom nemluvili?
Ne, ještě ne. Tak já začnu.
Hraju profesionálně basketbal...
Aha.
- Proč se schováváš? - To nic.
Řekl jsem něco vtipného?
- To nic. Promiň. - Takže...
Chci reprezentovat nebo si zahrát i v zahraničí.
Chtěl jsem se
nechat inspirovat lidmi, kteří si jdou
za svými sny v jiných oblastech.
- Skvělý plán. - No jo.
- Díky, že jsi mi to řekl. - Dostaneš se na olympiádu.
- Chci tam být. - Povede se ti to.
- To by bylo fajn. - Máš na to. Tvrdě trénuješ.
Já?
Chtěla bych, aby se o wrestling zajímalo víc lidí.
- Co? - Předtím jsi říkala něco jiného!
Počkej, zadrž.
- Počkat. - To není ono?
- Řekni mu to. - Co to děláš?
- Proč lžeš? - To druhé.
- Tohle? - Jo, no...
Tohle? Přišla jsem kvůli dobrodružství.
- Jo. - Tohle znamená „dobrodružství“?
Pak to probereme v dívčím pokoji.
Ponoříme se do toho.
Neřekneš mi to?
- Proč jsi mu to neřekla? - No jasně!
A co ten smích? Proč jsi lhala?
Neřekla jsi mu, že tu hledáš krásný vztah.
No...
- Nevím. - Bylo ti trapně?
Co si o něm teď myslíš?
Hodně se dívá do očí. Nemyslíš?
- Souhlasím. - Že?
Peppe zrovna tak.
- Jo. - Ale z Peppeho nejsem nervózní.
Aha. Takže jen z Rya.
Nedokážu v klidu sedět, když se na mě dívá.
Možná se mi nelíbí.
O tom silně pochybuji.
Všichni basketbalisti rádi randí nezávazně, víš?
- Nezávazně? Fakt? - Myslím si to.
Nepřijde mi jako playboy.
Ale je. Musí být.
- Je to playboy. - Ale proč?
Vůbec mi tak nepřijde.
- Zajímá mě... - Líbí se ti, že?
V dívčím pokoji nejsou žádná tajemství.
Jo... no...
Já začnu. Zajímá mě Peppe, ale...
- Já to věděla. - Ale počkej, poslouchej.
- Cítíš k němu něco? - Počkej a poslouchej.
Myslím, že Peppemu se Haruka taky líbí,
- chováte se k sobě tak. - Jo?
- Vážně? - Nejsem si jistá.
Nemyslím, že jsem do něj zamilovaná.
Jen když jsme spolu teď byli,
ať už jsme hráli Pokémon GO nebo si povídali o autech...
Je mi s ním dobře.
Jo...
Nemůžu přestat myslet na včerejší večer. Kdo zvedl ruku?
- Včera? - Na tvé narozeninové oslavě.
- Můžeš nám to říct? - Ne, nemůžu.
Nechci se pak podívat na TV a zjistit, že nikdo.
Někdo ji zvedl.
- Nezjistíme, že lžeš? - Někdo se přiznal.
Já nevěděla, jestli ji zvednout.
- Proč? Povídej! - Protože nejsem zamilovaná,
jen mě někdo zajímá.
- Možná ani to ne... - Tak už nám to řekni!
- Není to můj idol... - Kdo je to?
Ruka, že jo?
- Jo, Ruka. Ale počkej, já... - Co?
Nejsem si jistá, že ho opravdu chci.
Chtěla bys s ním chodit?
- Líbí se mi. - Jasně.
Vy dva jste pořád spolu.
- Vážně? - To jsem si myslela.
Hrajeme spolu Super Smash Bros.
- Fakt? Nechci vyzvídat. - Jsme jen kamarádi.
Ale...
Když se mě zeptá, kdy jdu spát, tak vždycky řeknu, že je to jedno.
- A včera... - To je roztomilý.
Nebyli jste včera večer dlouho venku?
- Přišli jsme asi ve tři ráno. - Co jste dělali?
Hrála jsem Super Smash Bros.
- Sama? - Ne.
- S Rukou. - Jo, hrála jsem s Rukou.
Celou tu dobu? Až do rána?
- Jo, hráli jsme celou dobu. - No páni.
Od chvíle co Hana přijela, tak tu začínají
- bujet vztahy. - Přivedla jsi je s sebou.
Jdu a hledám lásku.
Tvoje energie je nakažlivá.
HARUKA OKUYAMAOVÁ HEREČKA
ZAMĚSTNANEC V OBCHODĚ NA ČÁSTEČNÝ ÚVAZEK
EMIKA MIZUKOSHIOVÁ UNIVERZITA J. F. OBERLINA
AUTOR MANGY
HANA KIMURAOVÁ PROFESIONÁLNÍ ZÁPASNICE
BASKETBALISTA
TERRACE HOUSE: TOKIO 2019-2020
DAIKANJAMA, TOKIO
- Prosím, posaď se. - Dobře, díky.
Už víš, co si dáš?
- Vím. Koukni se. - Víš?
Dej si, na co máš chuť. Byl jsem tady mockrát.
- Jo? - Vaří skvěle.
- Vycházíš s Hanou? - S Hanou?
S jejím příchodem se to v Terrace House výrazně změnilo.
Je to jiné.
Její přítomnost uvolnila atmosféru mezi holkama.
Myslím, že jsem nebyla úplně upřímná
- k Emice. Až doteď. - Chápu.
- S Hanou se dobře povídá? - Díky ní
je to mezi námi třemi teď mnohem větší zábava.
A dozvěděla jsem se o Emice věci,
- o kterých jsem netušila. - To je hezké.
Chodíš teď s někým?
Nemám nikoho od svého návratu z Ameriky.
- Takže už dva roky. - Aha.
- Ona nebyla Japonka? - Ne, cizinka.
Kdybych si měl vybrat,
líbí se mi cizinky.
A co Hana?
- Hana? - Je poloviční Indonésanka.
To vím.
Ruka to říkal.
Jíš ráda?
- Určitě. - Jo?
Mám hlad každou chvíli.
To je super. Já jsem velký gurmán.
Rád bych měl někoho,
- s kým bych mohl chodit na jídlo. - Aha.
- Vaříš rád? - Jestli vařím?
- Umíš vařit, ne? - Ano.
- Nemám na vaření moc čas. - Chápu.
Myslela jsem, že nevaříš, protože je v kuchyni nepořádek.
To taky.
Vařila bys svému partnerovi?
- Já se ráda starám. - Já taky.
Rád chystám snídaně.
To bych dělal rád.
Česal bych jí vlasy.
- Taky bys jí vyfoukal vlasy? - Určitě.
Neměli jsme moc příležitostí si povídat.
- Jsem rád, že jsme si vyšli. - Já taky.
- Někdy si to zopakujeme. - Platí.
- Nebo můžeme vařit. Uklidím kuchyň. - To by bylo fajn.
KINŠIČO, TOKIO
Včera přišel domů
ten basketbalista, který byl na týmovém soustředění.
- Je tak sexy. - Je super...
ZÁPASNICE
...že tam někoho máš.
ZÁPASNICE
- To jo. - Ale nevím...
- Co? - No, prostě...
Nevím, jak se k němu chovat.
- To jsi celá ty. - Moc se stydíš?
- Jo. A k tomu můj výraz. - Víš, jak můžeš
vypadat tak agresivně a přitom být takové neviňátko?
- Já vím. - Ale vážně.
Může si to špatně vyložit, že ho nemáš ráda.
A to nechceme.
Jestli se ti líbí, musíš mu to dát najevo.
- Děláš spíš pravý opak. - To je pravda.
- Nakonec ho urazím. - Přesně.
Tomu na tobě nerozumím.
Přijde se podívat na zápas.
- Na zápas? - Jo, přijdou úplně všichni.
- V Šinkibě? - Jo, tam.
A ty nechceš, aby tě viděl v akci?
Snad ho neodradí, až mě uvidí v ringu
s šíleným výrazem kopnout někoho do obličeje.
A ty bys chodila s někým, kdo by tuhle tvou stránku nepřijal?
Přesně.
Měla bys hledat někoho, kdo tě bude brát
- takovou, jaká opravdu jsi. - Jo...
Mimochodem... Ryo mi toho dneska na obědě spoustu řekl.
U toho chci být!
- Připoj se k nám, až to doděláš. - Pospěš si.
Umyjeme je pak spolu.
- Počkej, umyju si hrníček. - Takže, on řekl...
- Ahoj, vítej doma! - Vítej doma.
- Jsem doma.
- Jak je? - Hezké brýle.
- Brýle? Díky. - Takže?
- O čem jste mluvili?
- Byli jste na obědě? - Byli.
Takže nikoho nemá už rok.
Naposledy chodil s nějakou Američankou.
- Páni. - No jo.
- Říkal, že to nebyla Japonka. - Aha.
A říká, že se rád stará
a že chce pečovat o svou partnerku.
- Foukat a česat jí vlasy. - Můj bože.
Vážně?
A chce jí připravovat snídani.
Ach, bože. Fakt?
- Kdo to říkal? - Ryo.
- Mluvíme o Ryovi. - Ryo? Aha.
Líbilo by se mi, kdyby mi sušil vlasy.
- To je krásný. - Chce se o přítelkyni starat.
- Dělá to rád. - Kecáš.
- Zajímavé... - Vskutku.
- Líbí se mi ten průběh. - Mně taky.
Máme tu čtecí zařízení s přepisem rozhovorů.
Přišlo mi, že se to odehrávalo v pánském klubu.
Naprosto souhlasím.
Znělo to, jako by byl Ryo štamgast,
když Emika řekla, že se nic nestalo, protože tam nebyl.
A on na to: „Skvělá odpověď. Chceš odměnu?“ „Chci barbecue.“
- Jako eskort! - Typický pánský klub.
Chlapům se tohle vážně líbí?
Nezní to jen jako neupřímné řeči?
Myslím, že lidem se
- taková chytrá odpověď líbí. - Souhlasím.
- Mají z toho radost. - Oceňují takovou odpověď.
- Chápu to. - Ano.
Působí to neupřímně, ale to je tím, že jsme pozorovatelé zvenčí.
- Ona je dobrý společník. - To ano.
Kdyby to samé řekla
někomu nezkušenému, úplně by ho rozhodila.
- To je pravda. - Ale on jí to vrátil,
Ryo v tom umí chodit.
- Je zkušený. - Pro něj je to jako zápas v boxu.
- „Dobrý zásah, teď já.“ - A její odpověď s barbecue
- byla taky dobrá. - Přesně.
Působivá odpověď.
Hana je vážně roztomilá.
- Zakrývala si obličej! - To bylo.
- I když sama rozhovor začala. - Moc roztomilé.
Prozradila se.
- O tom není sporu. - Řekl bych si: „Páni, ta po mně jede.“
Ryo ani nepředstírá,
- že je to pro něj novinka. - Máš pravdu.
Je dospělý a navíc si říká, že je to milé.
Musí tušit, že se jí líbí.
Ale taky si může myslet, že ji prostě baví.
Jo, přesně.
Zeptal se: „Řekl jsem něco vtipného?“
Určitě nic vtipného neřekl.
Je to dobrej chlap, ale vtipy mu moc nejdou.
- Líbí se mi, jak se Ryo chová. - Souhlasím.
- Je to fajn kluk. - Konečně máme
lepší přehled o tom, kdo koho přitahuje.
- Dámy nám toho hodně odhalily. - To bylo poučné!
Jsou si teď mnohem bližší.
- Emice se líbí Ruka. - Kdo by to řekl?
Ruka byl poslední dobou takový nijaký.
Tohle je skvělé.
Když dáme Ryovy zájmy stranou,
vypadá to,
- že budeme mít tři páry. - Podle nápověd, které máme.
Ryo si oťukává všechny tři.
Ještě nevíme.
Ryův popis sebe sama
měl být nejspíš jen pro Haruku.
Jen pro ni?
- Chápu tě. - Že?
Když mluvil s Harukou, říkal věci jako:
- „Rád pomáhám.“ - „Dělám to rád.“
„S tebou bych takový byl.“
- Tak jsem to vnímala. - Zajímavé.
Haruka má nádherné dlouhé vlasy.
To byla dokonalá odpověď přímo pro ni.
„Mohu vám učesat vlasy, princezno?“
- No páni. - Působivé.
- Má v rukávu spoustu triků. - Ví, jak na to.
„Haruce bych chtěl česat vlasy.“
Dobrá komunikace a nahrávky
- jsou pro basket nezbytné. - To je pravda.
- Je profík. - Umí to.
- Povídání u ringu bylo skvělé. - Taky si myslím.
Ukazuje to, jak upřímná je Jungle. Nedrží se zpátky.
Je nejlepší.
Jak se to vyslovuje?
Je to „džungle“ a „křičící žena“, že?
- Kyona. - Aha. Dobře.
- Slečna Kyona. - Jungle je má oblíbená.
- Má to logiku. - Mluví dospěle.
„Když nepřijmou tvou práci, neztrácej s nimi čas.“
- Má pravdu. - Přesně.
Myslím, že Kyona je ve skutečnosti stydlivá...
- Možná ano. - ...ve svém soukromém životě.
Je rozpačitá.
I když dává rady.
Nejspíš ani nedokáže promluvit, když je její
- idol nablízku. - Možná ano.
- Taky se skrývá za polštářem. - Když jde o lásku,
jsou obě úplně stejné.
Někoho si najde a pak zjistí, že už je zadaný.
Ale to ne!
Zeptají se jí, co si počne.
A ona řekne: „Nevím, co říct.“
- Může být Jungle Kyona tak nevinná? - Jo.
„Nemůžeš udělat to, co nám pořád radíš?“
„Já vím. Dobrou radu dám vždycky.
No nic. Půjdeme na drink.“
- Vidíme její pravou povahu. - Živě.
Kdy pojedeme?
- Dobrá otázka. - Je to v Kibě...
- Ne, Kiba ne. Kde to bylo? - Šinkibě?
Jo, Šinkibě.
- Tolik zavazadel. - Já věděla, že budete vzhůru.
ZASE KRESLÍM - PEPPE NA ZÁPASE - RYO
- Peppe říkal, že se setkáme tam. - Takže zítra...
- Mám volno celý den. - Jo?
Napište mi, jestli budete mít volno.
- Někam půjdeme. - To bych ráda.
Co naše odložené plány?
- No jo. - Co to bylo?
- Nákup pyžama? - Půjdeme nakupovat.
- Ještě ale nevím kam. - Dobře.
Včera jsem byla v Gelato Pique
- v Šindžuku. - Mají tam pěkné věci?
Jo, úplně nádherné.
Lidi by se lekli, kdybych si něco takového vzala na sebe.
To ne.
Bylo by jasné, že jsem zamilovaná.
Je to jasné i tak.
- Tak já půjdu. - Uvidíme se pak.
Mějte se.
- Šťastnou cestu. - Díky. Ahoj.
Uvidíme se brzy.
ŠINKIBA, TOKIO
ŠINKIBA 1. RING
HANA KIMURAOVÁ TOKYO CYBER SQUAD
Oficiální jednokolový ligový zápas Redstars, 15 minut.
V modrém rohu zástupkyně týmu Tokyo Cyber Squad,
HANA KIMURAOVÁ ZÁPASNICE
vede ligu se šesti body, za tři výhry a jednu porážku,
2018: PŘIPOJILA SE K WRESTLE-1 2019: PŘIPOJILA SE KE STARDOM
NEZADANÁ 3 ROKY
160 cm a 58 kg, jak se jí povede v zápase?
Hlavní tvář Stardom, revolucionářka,
Hana Kimuraová.
- Páni. - Hana!
Úžasné.
To nic není.
Ty kopy jsou jen jako.
Naše Hana je lepší.
Naši Hanu tohle nezlomí.
Věř tomu.
Ty kopy jí nic neudělají.
To je ono! Co?
Fuj!
Vstávej.
Vrať se do ringu.
Ty!
Jdeme!
Prosím dál od diváků.
Zpátky.
Zpátky...
- Sakra! - To muselo bolet.
- Vážně? - Bože.
Promiňte...
Tady máš!
No tak, dost už.
Azumi, tady...
- To je šílené. - Že jo?
Nandej jí to!
- Do toho! - Dávej pozor!
Dělej!
To je ono! Znič ji!
Co?
Vážně?
Vítězkou je Azumi!
- Ahoj. Vítej doma. Skvělý zápas. - Díky.
Musíš být unavená.
- Hrozně. - Myslel jsem si to.
- Jak se vám to dnes líbilo? - Bavil jsem se.
- Vážně? - Jo.
- Rád přijdu znovu. - To jsem moc ráda.
Kdo se ti líbil nejvíc?
- Z toho zápasu? - Kdo se nám líbil?
Musím říct, že ty.
- Fakt jsem se bavil. - To jsem vážně ráda.
- Jsi unavená? - Jo.
Hrozně unavená.
Měla jsi večeři?
Jen svačinu.
S Rukou ti něco uvaříme.
- Co uvaříte? - Na co máš chuť?
Je to na tobě.
- Omuraisu. - Omuraisu?
Ano.
Hned to bude!
- Co dál? - Vím, jak se to vaří.
Opravdu?
NA NÁVŠTĚVĚ U STRÝCE - HARUKA
NA VEČEŘI - EMIKA
- Rád bych zavedl nové pravidlo. - Jaký?
Když použiješ talíř, musíš ho pak hned umýt.
- Ano, pane. - Nebylo by to fajn?
Souhlasím.
- Dobrý zvyk, ne? - Ano.
Kdyby byla kuchyň čistá, vařil bych častěji.
Když je tu svinčík,
- tak nemám motivaci. - Chápu.
Jak to jde?
- Zvládáš to? - Jo, neboj.
Počkej, vážně?
Nějak mi vznikla míchaná vajíčka.
- Ruko, to myslíš vážně? - To je moc.
- Taky se to tak dá udělat. - Chutná to stejně.
Nemyslíš?
- Ten tvar upravíš takhle? - Jo.
Pak, když to rozbalíme...
- bude to perfektní? - Jo.
Podívej!
Skoro!
- Vím, co jsi zkoušel udělat. - Fakt?
Vím, o co ses snažil.
- To je super. - Vážně.
Moc děkuji.
- Mám radost. - Bylo to těžké. Musím víc trénovat.
- V zápase ti to šlo. - Díky. Dobrou chuť.
Díky za kuřecí pilaf.
Je to dobré!
- Dobrou chuť. - Povedlo se to.
- Je to výborné. - Mňam.
Chutná to skvěle.
- Jídlo není o vzhledu. - Máš pravdu.
- Jídlo vážně není o vzhledu. - To ne.
Je o chuti a o srdci. Stejně jako lidi.
U lidí záleží na srdci a chuti?
- Nejde o vzhled. - Chuť a srdce, jo?
Záleží na tom uvnitř.
Takže...
když jsi profi basketbalista, tak hraješ
v B.League?
Přesně tak.
- Jsi na soupisce? - Ano.
Pecka. Kdy máš další zápas?
Zápasy máme v sobotu, neděli a pondělí.
- Ty asi nemůžeš, co? - Tento týden?
Počkej, patnáctého asi můžu.
Jsou to přátelské zápasy před sezónou.
Tréninkové zápasy?
Ne, je to oficiálnější.
Na zápas můžou přijít fanoušci.
- Ráda přijdu. - Super.
DAIKANJAMA, TOKIO
Co přesně hledáme?
Něco dospělého, ale přitom dívčího.
Dospělé a dívčí? Dobře...
- Dospělé a dívčí. - Negližé?
To by bylo super.
- Negližé je sexy. - A jsme tady.
To je paráda!
- Neznám to tu. - Ne?
- Mají klimatizaci. - Taky ji cítím.
Dobrý den.
- Podívejte, co tu mají. - Krása.
- Klasická pyžama. - Mají i župánky.
Co tenhle? Je roztomilý.
Není to moc sexy?
- Podívej na ten výstřih. - Docela ano.
- Vypadáš dospěle. - Až moc?
Není to divné? To není můj styl, co?
Je tu toho tolik.
Co si mám vybrat?
EBISU, TOKIO
GAPAO SHOKUDO
- Páni! To vypadá dobře. - Skvěle.
- Dobrou chuť. - Dobrou chuť.
Jak se ti líbí v Terrace House?
- Líbí se mi tam. - Jo?
A co Ryo?
Není k sežrání?
- To je. - Že jo?
- Nemyslíš? - Jasně.
Řekni mi, jestli se do něj zamiluješ.
- Možná mu podlehnu. To se neví. - Přesně.
- Možná se o něj popereme. - To ne.
- To se nestane. - Nikdy nevíš.
- Kde bereš jistotu? - Co ty a svalovci?
Líbí se mi.
Když k někomu něco cítím, ztrácím sebedůvěru.
Když jsem sama, tak jsem šťastná.
Ale když se mi někdo líbí, tak se začnu bát, že mám moc široká ramena.
Normálně jsem na to pyšná.
Ale vždycky si říkám, že by ten druhý
měl raději někoho jemnějšího. Můj opak. A pak se držím zpátky.
To já se nejvíc bojím, že bude chtít někoho, kdo má větší prsa.
Až bych brečela.
Mám to stejně.
Kéž bych měla větší prsa.
Mám z nich velký komplex.
- Vy jste obě... - Pozvi Rya na večeři.
To... já nemůžu. Musí mě pozvat on.
Řeknu mu, aby tě pozval.
Prosím, to nedělej.
Neudržím ani oční kontakt.
- Proč? - Prostě se mu dívej do očí.
- To ne! - Svýma velkýma, hlubokýma očima.
- Můžeme to zkusit? - Jasně.
- Budeš Ryo. - Má svěšené oči po stranách.
To je urážka!
Počkej, udělej to znovu.
„Ahoj, Hano...
Kam se půjdeme najíst?“
Už dost. To je dokonalý.
Je to dobrý nápad. Dobře, počkej.
Až přijdeme domů, vezmeš si nové pyžamo a pozveš ho.
- Co mám říct? - Něco jako: „Ahoj, Ryo...“
Ehm...
Řekni, že chceš vidět jejich pokoj.
- Chci ho vidět! - Super nápad. Vezmeš si nové
oblečení a my ti pomůžeme.
- ...čtverečkované. - Ahoj, Peppe je doma.
- Přijdu si jak babička Hana. Ahoj Peppe! - Ahoj, Peppe.
- V tom jsem tě nikdy neviděl. - Všiml sis? Díky.
Jsem ráda, že sis všiml.
- To je pyžamo? - Jo.
- Dnes jsem si ho koupila. - Aha.
- Holky mi pomohly vybírat. - Hezké.
- Dobrá volba. - Je super, ne?
Můžu vidět váš pokoj?
- Je tam nepořádek. - Jo?
Rukovo oblečení je všude.
- Co? To není dobré. - Je po celém pokoji.
Mám nejdřív zaklepat?
- Chceš zaklepat? - To je jedno.
Haló?
Spíš?
Hana se chtěla podívat na váš pokoj.
- Chceš ho vidět? - Jen na chvíli.
- Promiň, jestli rušíme. - Ne, to nic.
Zítra brzy vstáváš?
Ano, ale to nevadí.
- Kde je Ruka? - Ruka je...
- Ve vaně? - Jo.
Máte velký pokoj.
- Tolik místa. - Ty máš nové pyžamo.
To se podívejme.
Roztomilé.
Díky.
Už jsi spal?
Zkoušel jsem usnout.
- Půjdu za Peppem. - Hezkou zábavu.
Já taky musím jít.
Jsi ještě mokrý.
- Emika šla tudy. - Co je?
Máte velký pokoj.
- Nikdy jsem neviděl dívčí pokoj. - Vážně?
- Taky ho chci vidět. - Půjdeme?
- Můžeme? - Nikdo tam teď není.
- Nevadí? - Vůbec ne.
Zajímalo by mě, jestli ho pozve.
Já nevěděla, proč odcházíš.
- Promiň! - Byla nervózní.
Je milá.
Nechtělo se jí tam jít.
Chce vidět dívčí pokoj.
- Dívčí pokoj? - Jdeme tam.
- Provedu ho. - Nevadí?
Budu spát na Emičině posteli a celou ji poslintám.
- Mám na posteli věci. - Počkat.
- Copak? - No...
- Nevstávej, klidně seď. - To nic.
- Je tam nepořádek? - Jen se musím podívat.
Nevím, jestli nemám rozházené spodní prádlo.
- Prala jsem. - Najdu je, jupí.
- Budou tam všude kalhotky. - To je možné.
Za spodní postelí říkáš?
Pozvala jsi ho?
- Ne, nevěděla jsem, co říct... - Já to věděla! Přišla jsi moc rychle.
- Co? - Nevím, jak ho pozvat.
- Prostě se zeptej. - Nemůžu.
Proč?
Možná je to k ničemu. Nevím, jestli to zvládnu.
- Dojdeš pro něj? - Já nevím. To je jedno.
- Mám pro něj dojít? - Počkej.
Pojď dál.
- Vítej. - No teda.
- Tak jsem si to představoval. - Může si sednout tady.
Tak tohle je pravý Terrace House.
- Můžeš si sednout tady. - Je to hezčí.
- Můžu? - Jistě.
S dovolením.
Máte to tu hezké.
Díky za prohlídku.
Okukuje všechny detaily.
- Díky. - Už odcházíš?
Můžu tu ještě zůstat?
- Jasně. - Proč ne?
- Díky. - Chceš přespat tady?
Vyměníme si postele?
- Můžu ochutnat? - Jasně, jsou dobré.
Třešňové.
Nevím, proč jsem tak nervózní.
Dneska vyjde můj první díl.
- První? - Jo, zrovna ho nahráli.
Půjdeš spát?
- Můžeme se na něj podívat. - Jupí.
- Super. - Podíváme se společně.
- Nejdeš spát? - Ještě ne.
Asi usnu, ale přidám se k vám.
Je tu zima.
Prosím.
Díky.
Mohu si sáhnout?
- Jasně. - To je super!
Jemné, viď? Zkus její.
- To už jsem zkoušel. - Ano?
Vy dva jste spolu už někde byli sami?
- Byli jsme na obědě. - Jo.
- Aha. - Nebyl jsi i s Emikou?
Chci polštář.
S Emikou jsme byli na baseballu.
- A pak jsme... - Baseball? Jsi fanda?
Emika měla lístky, tak jsme prostě šli.
- Takže jsi byl s oběma? - Jo.
Pojď na rande.
- Viděli jste to? - Krása!
- Nádhera. - Jako z mangy.
Terrace House je konečně plný lásky.
Na to jsme čekali.
- O tom Terrace House je! - Chápete?
- Máme lásku. - Čekali jsme tak dlouho!
Taky vám přijde, že máme najednou čistý vzduch?
- Jo. - Je to fajn.
Jsem tak rád, že konečně odešli ti, kterým šlo jen o popularitu
a k ničemu se nemohli rozhoupat!
Ty ses nezakoktal.
- Ani jednou. - Nenáviděl jsem je!
Ani jedno přeřeknutí.
- Jsem ráda. Na to jsme čekali. - Nádherná scéna.
Vysílala signály a on hned pochopil, že ho chce pozvat.
- Skvělý instinkt. - Ví, jak na to.
- Jako dospělý chlap. - Souhlasím.
Hanin zápas byl taky úžasný.
- Dechberoucí. - Bylo to skvělé.
Zmlátila soupeřku a Haruka to nevydýchala.
Tiše se vytratila.
Použila nevinného starého muže jako štít.
A on z toho měl radost.
Zneužila ho krásná dívka!
Zápas skončil
přesně před našimi spolubydlícími.
Dokonce použila i zbraň.
Bušila do soupeřky kovovou tyčí.
- Před svou láskou. - Že jo?
- Skvělá scéna. - Parádní.
Je dobře, že se nedržela zpátky.
A podle něj vypadala skvěle.
- Skvělé. - Když se vrátila domů,
zeptala se ho: „Kdo se ti líbil nejvíc?“
„Musím říct, že ty.“
- Je to svůdník! - Že jo?
A pak se zeptal, co chce jíst.
Proč Ruka oznamoval, že ví jak se dělá omuraisu,
když to byla evidentní lež?
Co ho k tomu přimělo?
A proč rozbil vejce o kuchyňskou linku?
- To je tajemství. - Taky bych to rád věděl.
Ryo má asi hodně zkušeností se ženami.
Musí vědět, co se děje.
Došlo mu, že se líbí Haně a že ji ostatní podporují.
- Ví to. - Došlo mu to.
- Přišel na to. - Určitě.
Nezachoval by se v takové situaci
playboy tak, že by nechtěl být
ve středu zájmu ostatních?
Ryo je zkušený a taktní.
Pochopil její záměr a chce udržet přátelství.
- Nebude nepříjemný. - Chápu.
Ale nebude to pak pro ni horší?
Bude nadšená, že se sbližují.
Je to jen tušení, ale myslím...
že ona se mu nelíbí...
- Zatím. - Asi máš pravdu.
- Vždyť sotva přijela. - Je na to moc brzy.
V posledním kole se může vše změnit.
Nikdy nevíš.
Asi ano. Zápasníci se dokáží vzchopit
- ke konci zápasu. - To ano.
Takové zápasy jsou nejlepší.
Někdy se podaří uštědřit smrtelný úder na poslední chvíli.
- Musíme tomu věřit. - Hana mě může přesvědčit o opaku.
Její pyžamo bylo roztomilé.
- Slušelo jí. - Vybraly dobrý styl.
Zvolila kostkovaný motiv.
- Ale líbil se mi i ten župánek. - Souhlasím.
- Ten byl sexy. - Asi se příliš styděla.
- Na pyžama mám slabost. - Jo?
Na ta klasická?
Jo, copak holkám nesluší?
- Jo, vypadají skvěle. - A sluší.
- Líbí se ti to? - Popravdě ano.
- Co se ti líbí? - Víš,
- klasika je fajn. - Souhlasím.
- Ale já raději negližé. - Opravdu?
- Máš rád negližé? - Ano.
- Hezké. - A ty Shochane?
- Já mám rád měkké materiály. - Chápu.
Jako mají v Gelato Pique, jo?
Proč jsme se na tom zasekli?
- Ahoj, kluci. - Ahoj.
Ruka je pryč?
Jo, dnes nepřijde.
Proč nepřijde domů?
- Je s kamarády. - Aha, dobře.
- Znervóznilo mě to. - Proč?
- Myslel jsem, že odešel. - Ne, to ne.
- Díky bohu. - Jsi konečně doma.
Skončil jsem dnes včas.
Vážně?
Udělal jsem sedm stran.
- Makal jsem. - To je hodně?
- Spousta. - Aha.
Obvykle dělám čtyři až pět stran.
Od příštího týdne budu mít asistenty.
- Pomůžou mi. - To jsi říkal.
Budu mít volnější ruce.
- A budu víc doma. - Máš to těžké.
- Hrozně. - Musíš být unavený.
Jsem, ale chci tu práci dodělat.
Pro vstup do Terrace House
mě přiměla jedná věc.
Chci získat inspiraci od spolubydlících.
Když vidím tvou píli, je to pro mě velká motivace.
Díky, nápodobně.
Cítím z tebe to samé. Povzbuzuje mě,
když vidím, jak si jdeš za svým olympijským snem.
A není to sen. Já vím, že se tam dostaneš.
- Díky. - Respektuji, že si jdeš za svým.
Je to podnětné.
Jmenovali mě kapitánem týmu.
- Ty jsi nebyl kapitán? - No...
Jednal jsem tak, ale teď je to oficiální.
- Jsi kapitán? - Oficiálně.
Oznámili to dnes na tréninku.
Budu tvrdě trénovat.
- Uděláme pro to všechno. - Zvládneme to.
A jinak to nebude.
No...
dozvíš se to na začátku příštího roku, že?
Já budu vydávat samostatnou mangu v únoru 2020.
Do té doby chci vědět,
- že ses dostal na olympiádu. - Jo.
- Ozvu se ti. - Beru.
Já to nevzdám, takže ani ty nemůžeš.
- Budu se snažit. - Dostaneš se tam.
Chci tě vidět hrát, musíš mě pozvat.
- Protože neseženeš lístky? - Přesně.
- Chápu. - To by bylo šílený...
Bude to super.
A co jinak? Nějaké rande?
Byl jsem s Emikou na baseballu.
- A jo, vzpomínám si. - A pak na obědě
- s Harukou. - Aha.
S Hanou jsem ještě nikde nebyl.
Líbí se mi, jak se směje.
- Je tak veselá. - Že?
Jako bych koukal na sebe.
- Jste si podobní. - Že jo? Taky si myslím.
Je s ní zábava.
Jaký je tvůj typ?
Můj typ?
No...
je to Haruka.
Líbí se ti, jak vypadá? Nebo celkově?
Líbí se mi v obličeji. A někdy je vtipná.
Třeba když hrajeme Pokémony.
- Pokémony? - Ty se směješ,
ale já dokážu být taky jako dítě.
Znám to.
Jsem rád, že tyhle hry má rád i někdo další.
Mám radost.
- Máte stejné koníčky. - Jo.
Hezké holky obvykle nechtějí mluvit o Pokémonech.
To je pravda. Je to vzácné.
Půjdete na další rande?
Chci jít, plánoval jsem ji pozvat tenhle týden,
ale v práci bylo peklo a nestihl jsem to.
Zkusím si najít čas příští týden.
Znáš značku...
- To auto, že? - Haruky auto.
Chtěl bych se projet.
- Chtěl... - Chceš se svézt?
- To je můj plán. - Super.
Každý den pracuji na manze
a těším se, až budeme spolu.
Když budu tvrdě makat, bude rande má odměna.
Kdy jsi měl naposledy volno?
Když jsme hráli Pokémon GO. Na posledním rande.
- Hrál jsem celý den... - Takže pracuješ dnem i nocí,
abys mohl jít na rande s Harukou.
- To je ono? - Dá se to tak říct.
- Tak to mám. - To je dobrá motivace.
TERRACE HOUSE: TOKIO 2019-2020
Překlad titulků: Jan Tvrdík